Jag vill ta lite luft i skogen. Gör du mig sällskap?
-Du vet väl att det kommer andra? -Ingen som han.
Chevalier är en förrädare. Jag hade inget val.
Kom! Galoppridning brukar alltid pigga upp dig.
-Du kunde ha vunnit. -Då hade kungen förlorat.
Det går ju inte, eller hur?
Jag råder dig att inte ta det så hårt.
Du har fängslat min käraste vän. Hur ska jag reagera?
Din käraste vän konspirerade mot kronan. Hur ska jag reagera på det?
Han var snärjd. Du vet lika väl som jag-
-att han är godtrogen och lättpåverkad. Han menade inget illa.
Jag tog beslutet som din kung, inte som din bror.
Är du fortfarande min bror? Ibland undrar jag.
-Vad ska det här betyda? -Hennes Höghet är sjuk.
-Är min läkare här? -Jag söker efter henne.
-Och hennes yttre? -Det är redan åtgärdat.
Det är löjeväckande. Jag röjer mig med tal.
-Tala så lite som möjligt. -Jag blir omedelbart genomskådad.
Jag förstår er oro, men det tjänar lite till.
-Vad hände? -Hon fick missfall.
-Kommer hon att återhämta sig? -Ja, Ers Höghet. Med sömn och vila.
-Varför skedde det? -Jag vet inte, Ers Höghet.
Många av naturens hemligheter förblir ett mysterium för oss.
Jag väntar besök från England idag. För in honom oanmäld till mig.
-Och var är Fabien? -Jag har inte lyckats hitta honom.
Han ska förhöra Chevalier. Han är lösmynt och har mycket att säga.
Du är en idiot.
-Vad kräver du av mig? -Din tystnad.
De kommer att hänga mig!
Kungen vågar inte döda sin brors älskare.
Han kommer att skona dig, men inte utan att tortera dig först.
Om du nämner vår grupp kan jag inte skona dig. Då sprättar jag upp dig.
-Är det uppfattat? -Ja.
Konspiratörerna har flyttats till Bastiljen. Marchel ska förhöra dem.
De vill rädda sitt skinn.
Frågan är om de handlar på eget bevåg eller om nån orkestrerar allt.
Oroa er inte för mycket över adeln. De skrävlar, men är lata och fega.
-Är inte du adelsman, Rohan? -Exakt. Jag är lat och ökänt feg.
Jag vill förorda att de avrättas. Det är så förrädare måste hanteras.
-Vad säger de i salongerna? -De är rädda.
Jag vill att de ska vara rädda.
-Jag tycker att ni ska släppa dem. -Varför skulle jag göra det?
Deras tacksamhet kommer att göra dem fogliga och trogna.
Kanske det, men jag vill att de får känna på det kalla cellgolvet först.
Det finns inget att frukta. Gör inte motstånd. Vila.
Vila. Vila dig, min älskade.
Vad har du gett mig?
Bara en liten dryck för att krydda vår passion. Jag tog lite själv.
Blunda nu. Du behöver sova.
-Vatten. Jag behöver vatten. -Givetvis gör du det, min kära.
Oroa dig inte. Jag lämnar inte din sida förrän du har återhämtat dig.
Du måste ha ätit nåt du inte tål.
Du sa att fasanen smakade lite skämt. Det måste ha varit den, inte sant?
Fabien?
Har kungen besökt mig? Hälsa att jag vill träffa honom.
Hans Majestät är upptagen, men hans tankar är enbart hos dig.
Jag såg dig inte. Kan du komma och sätta dig hos mig?
Vad skönt att du inte har glömt att prioritera. Adjö.
-Förlorade jag barnet? -Ja, Ers Höghet.
Det kanske var lika bra.
Hans Majestät kommer strax, sir William.
-Är det ritningarna till palatset? -Ja.
Han lider inte brist på ambition.
-Tack för att ni kom, sir William. -Det är en ära, Ers Majestät.
-Jag har ett förslag till er kung. -Jag ska lyssna med stort intresse.
Innehållet i våra diskussioner får förstås inte yppas till nån-
-förutom kungen och de han känner fullt förtroende för.
-Jag vill invadera Holland. -Jag förstår...
Det enda som kan stoppa mig är deras främsta allierade: England.
Hur kan jag övertala England att delta i ett sånt djärvt företag?
Pengar? Möjligen. En andel av de holländska handelsrutterna? Säkert.
Men det räcker inte. Vad ger man en kung som nästan har allt?
Man ger honom det hans familj så tanklöst försakade: hans tro.
-Det vore mig främmande att säga... -Er kung är protestant, säger han.
I hjärtat är han katolik.
Han vill återuppta samtal med Rom, men i deras ögon är han en kättare.
Mitt förslag är enkelt. Vi invaderar Holland.
England står för en tredjedel av manskapet. Frankrike tar kostnaderna.
Jag förverkligar en försoning mellan engelska kronan och Rom.
Finns det ett bättre sätt att sluta en allians mellan vänner?
Jag föreslår ett möte om tio dagar i Dover.
-Kommer Ers Majestät personligen? -Jag har inte bestämt mig än.
Vakna!
Har jag blivit förgiftad?
-Ja, jag tror det. -Med vad då?
Svullna ögon, utslag på händerna, kräkningar...
-Symptomen tyder på arsenik. -Kommer jag att överleva?
Ja, om jag hittar ett motgift. Först måste jag smörja era ögon.
Ni riskerar att förlora synen. Det är väl ett handikapp i ert yrke?
-Ingen får veta att jag är här. -Som ni vill.
Får jag gratulera Hans Majestät till den briljanta planen?
Vi får väl se. Det viktigaste är att kung Karl blir en allierad.
Vem ska ni skicka för att sköta diskussionerna? Åker ni personligen?
De ska inte tro att jag behöver deras stöd.
Om ni tillåter, Ers Majestät... Jag hade skickat Feuquière.
Han är en erfaren diplomat som ser till landets bästa.
För metodisk. Chanut, då? Hans besök i Sverige var en framgång.
För frispråkig. Croissy, kanske? Han är en hängiven anglofil.
Det ryktas att han tycker om maten.
Henriette får åka.
-Förlåt mig, uttalade ni namnet på... -Ja, det stämmer.
Henriette får åka.
Vad ska det här betyda? Hans Majestät kanske inte har tillfrisknat?
Jag är helt återställd.
Med all respekt: Hon har ingen erfarenhet av såna frågor.
Så mycket står på spel. Oaktat hennes kvaliteter så är hon trots allt...
En kvinna? Det har jag lagt märke till.
Hon är förståndig och modigare än alla här.
Dessutom är hon kung Karls syster och känner till hans svagheter.
Hon har en fördel på alla franska diplomater: han lyssnar på henne.
Era tankar, Bontemps?
Borde vi inte tänka på att Hennes Höghet kanske är svag-
-inte har styrkan för en så uttröttande resa?
-Psyket kanske vill, men kroppen... -Vill också.
-Och om vi väntar några månader? -Det kan vi inte.
Vilhelm av Oranien är invald i regeringen.
Republikanerna är på reträtt och Huset Oranien är på uppgång.
Han är kung inom två år.
Om inte vi förhandlar med England gör han det.
Louvois, organisera transporten.
Colbert, tidningen ska skriva att Hennes Höghet åker på kurresa.
Har ni sett monsieur Marchal?
Madame de Clermont!
God eftermiddag, madame.
-Ni verkar bekymrad. -Jaså?
Vi såg er med monsieur Marchal. Vilket stiligt par ni var.
Det stämmer att ni såg oss häromdagen-
-men det finns inget mellan oss förutom ömsesidig respekt.
-Vilken besvikelse. -Ja...
Jag tappade bort ett halsband för några dagar sen...
Jag bad honom att leta efter det. Det kanske är stulet.
-Ett klokt beslut. -Ja.
Vi ska spela kort sen. Kommer ni?
Tack, men jag känner mig lite opasslig.
-Imorgon, kanske? -Inget skulle glädja mig mer!
God eftermiddag, mina damer.
Det är en ära, Ers Majestät. Jag är hemskt ledsen och skamsen...
Ge mig ett skäl till att skona ditt liv.
Det kan jag inte. Jag har svikit förtroendet ni gav mig.
Jag lät mig bli vilseledd. Jag ber ödmjukt om er förlåtelse.
Ni kanske ska ge mig namnet på mannen som vilseledde er.
-Det kan jag inte, på hedersord. -Er heder? Vilket okänt begrepp.
Jag har aldrig sett mannen. Jag vet inte vem han är eller vad han vill.
Tror du verkligen att du hjälper min bror genom att konspirera mot mig?
Jag agerade utan tanke, enbart av rädsla.
Jag har dödat kaniner som var modigare än du.
-Min bror förtjänar bättre. -Ja, Ers Majestät.
Frågan är vad jag ska göra med dig.
God eftermiddag.
Jag ska ge dig namnet på min skräddare i Paris.
-Vad gör vi här? -Det vet jag inte.
-Jag trodde att du hade sammankallat. -Det var jag.
Jag har goda nyheter.
Kungen skickar sin svägerska till England och sin bror kung Karl.
Oavsett skälet kommer hon inte att överleva resan.
-Hur ska ni döda henne? -Överlåt det åt oss.
-Och vad händer sen? -Det får ni snart veta.
-Vi borde döda kungen. -Nu lugnar vi oss.
-Jag hatar kungen lika mycket som du. -Han förstörde ditt slott.
Hans far förstörde min familj och tusentals hugenotter.
Först ska vi försöka tvinga bort honom från makten.
Vår vän Vilhelm av Oranien blir allt mäktigare.
Han kan understödja oss med pengar och soldater. Gå nu.
När tiden är mogen ska ni alla få en lista på hovfolk som kan övertalas.
Jag gillar inte den där kvinnan. Hon är farlig.
Vi är alla farliga. Koncentrera dig på dina plikter.
-När avgår konvojen? -Strax efter gryningen.
Hon färdas med sex väpnade vakter till häst och två livvakter i vagnen.
-Då dödar jag henne i skogen. -Är du säker på att du kan det?
Jag vet en perfekt plats som jag har använt förr.
Jag har sagt till Vilhelm att när hon är död måste vi slå till fort.
-Och du litar på honom? -Ja.
Våra mål kanske är olika, men våra metoder är de samma.
-Varför vill kungen träffa henne? -Det får jag inte säga.
Jag är hennes make och har rätt att veta.
Ni har rätt att fråga, inte att veta.
Han har planerat nåt. - Låt mig föra talan, Henriette.
Kungen ska tala enskilt med Hennes Höghet.
Din bror tror att han har en stark position. Han har fel.
Han är så svag eller stark som du tillåter.
Han kommer att försöka bli gynnad av avtalet. Var hård.
Om han inte vill bli vår allierade är avtalet värdelöst.
Om du återvänder utan underskrift har du misslyckats.
-Vad vill du med min fru? -Jag ska skicka iväg henne.
-Varför då? -Hon ska förhandla om ett avtal.
Jag skickar henne som min ambassadör.
Frankrikes ambassadör? Vart då?
Det tänker jag inte säga. Inte hon heller.
Är det här sant?
Hur kan du låta honom göra så här mot dig? Han utnyttjar dig!
Det är det han gör, fast du inte ser det.
Förtretar det dig? Eller är det för att hon har fått en roll du ville ha?
Det som förtretar mig är att du tar allt som är...
...eller borde vara mitt.
Din vän Chevalier har precis släppts från fängelset.
Han väntar nog i dina rum.
Om han förråder mig igen kommer han att hängas offentligt.
Jag räknar med att du hindrar honom.
-Är du stark nog för att åka? -Jag tror det.
Jag beklagar din förlust.
Vår förlust...
Min älskling!
Jag trodde att du skulle glädjas.
-Jag blir bara besviken. -Hur kommer det sig?
Du har förrått din kung...och mig.
Tänker du ge mig en chans att förklara mig?
Då ska jag söka upp nåt ätbart, helst utan maskar.
Nej, stanna.
Men rör mig inte.
Om du gör om det låter kungen hänga dig.
Lita på att jag inte tänker göra det. Jag har lärt mig läxan.
Och tanken på att bli hängd offentligt...
-Det hade jag aldrig låtit ske. -Tack, min kära.
Förr hade jag dödat dig personligen!
Jag har ett meddelande till monsieur Marchal.
-Bravo. -Idag har jag turen med mig.
-Ett parti till, kanske? -Om ni insisterar.
-Spelar ni för att förödmjuka mig? -Varför skulle jag vilja det?
För att ni njuter av andras lidande?
Ett område där ni är något av en expert, vill jag minnas.
-Monsieur Marchal? -Ni kan ge meddelandet till mig.
Jag får bara leverera det till monsieur Marchal.
Jag är kungens betjänt och i hans frånvaro tillfaller hans plikter mig.
-Varifrån har ni rest? -Från Pau, sir.
Beatrice, kära du. Du la precis ut spader när vi spelar hjärter.
Så enfaldigt av mig. Du store tid...
-Du kommer väl från Pau? -Ja, det gör jag.
-Hur så? -Ingenting.
Budbäraren kom visst från Pau. Han hade information till Marchal.
-Jag tänkte på dig av nån anledning. -Jag är inte den enda från Pau.
-Naturligtvis. Ett sammanträffande. -Ja.
-Vad vet du om kärleksdrycker? -Kärleksdrycker?
Ja, stimulantia för samlagsakten.
Jag vet vad det är. Varför frågar ni?
Tänk dig två människor som intar en kärleksdryck.
Tänk dig att drycken innehåller gift.
Hur kan det komma sig att den ena drabbas av giftet och inte den andra?
Antingen lyckades den personen kräkas upp giftet innan det verkade-
-eller så intogs ett motgift innan det svaldes.
Jag ber dig att skicka ett meddelande till Bontemps, kungens betjänt.
-Säg att jag måste träffa honom. -Ska bli.
-Vet du varför jag skickar iväg dig? -För att sätta mig på prov?
Det finns det ingen anledning till.
Jag vill att du ska åka av egen vilja - inte för att vara mig till lags.
-Är det nån skillnad? -Jag vet inte. Är det?
Har jag gjort nåt fel?
-Vi brukade stå varandra så nära. -Gör vi inte det längre?
Jag vet inte. Gör vi det?
Vi står de vi litar på nära.
Hos din bror måste alla dina rörelser utstråla självbehärskning.
När du går, kommer in i ett rum, sitter på en stol...
Visa inga känslor. Tystnad är viktigare än tal.
När du talar möter du hans blick. Tittar du bort har du kapitulerat.
Spela på hans svagheter. Smickra honom.
Var stark när det behövs och gå med på hans krav när det inte gäller nåt.
Under det här uppdraget är du inte hans syster eller min brors hustru.
Du är Frankrike. Du är jag.
-Minns du vår första natt ihop? -Ja.
Minns du vad jag sa när vi vaknade på morgonen?
Nej.
Hädanefter är varje dag jag inte får röra dig...
...smaka på dig, känna på dig...
...en dag av död och sorg.
Jag menade det då och jag menar det nu.
Jag har begått ett misstag.
Jag har förolämpat kungen och jag har förolämpat dig.
Min kärlek förblir lika stark som dagen vi träffades.
Filip, sanningen är...
Om inte du älskar mig så är det ingen som älskar mig.
Jag är så hemskt ledsen.
Det är Montcourt.
-Vad i herrans namn gör du här? -Trevligt att se dig också.
Kungen hänger dig om han hör att du är här!
Inte när jag ger honom informationen jag har kommit över.
-Som gäller vad då? -Jag talar bara med Hans Majestät.
Varför skulle du ge honom den här informationen?
I utbyte mot min återkomst till Versailles.
Hur fick du höra det här?
På en taverna. Jag råkade höra samtalet från bordet bredvid.
-Vad sa de exakt? -Det var bara en av dem som talade.
Han skröt om att han skulle döda er svägerska på vägen till England.
-Känner du mannen? -Ja, från ett tidigare liv.
Han är en tjuv och mördare.
Var hittar man honom?
Han ingår i Hans Majestäts poliskår.
Han måste gripas.
Om jag får yttra mig, Ers Majestät, så vill jag bestämt avråda från det.
Han kommer bara att förneka allt.
Han måste tas på bar gärning.
-Hur ska det gå till? -Jag känner till hans metoder.
Jag vet var han kommer att stå.
Om det här är sant står Frankrike i skuld, men tillsvidare ska du häktas.
-Är det förstått? -Naturligtvis, Ers Majestät.
Vi har en förrädare bland oss.
Är inte det här ett gott skäl att skjuta upp Hennes Höghets avfärd?
Och gå miste om chansen att röja mina fiender? Nej.
Tala med Montcourt. Ta reda på allt han vet.
I monsieur Marchals frånvaro ansvarar ni för säkerheten.
Ni inser följderna om kungens syster mördas på väg att besöka honom.
Monsieur Marchal vill träffa er.
Jag var förbi ert kontor, men det var ingen där.
-Ni brukade ha en assistent. -Henne får vi nog inte se mer.
-Vad har hänt med honom? -Jag är förkyld.
Vem gav er den här förkylningen?
Min frånvaro från hovet har visst noterats?
Hans Majestät är inte belåten.
Jag vore tacksam om ni hälsade kungen-
-att jag har rest till Paris i ett brådskande ärende.
Innan jag glömmer det så har jag ett meddelande till er.
-Varifrån? -Pau.
-Har ni läst det? -Ja, det har jag.
-Är hon en lögnare? -Ja, det är hon.
Den verkliga madame de Clermont dog i en eldsvåda för tio år sen.
-Vad fick er att misstänka henne? -Papper.
Nu förstår jag inte.
Hennes adelsbevis var daterat 30 år före det pappret tillverkades.
Bindningen var modern. Äldre papper innehåller mer fiber.
Bläcket sprids ut annorlunda.
-Hur kan ni veta det här? -Min far var tryckare.
Varför lät ni inte gripa henne?
Jag tvivlade på min egen övertygelse, men det ska inte ske igen.
Det är inte för sent att tacka nej.
-Jag vill åka. -Men varför?
-För att han bad mig. -Nej, han beordrade dig.
Jag är glad över att få tjäna kungen och Frankrike.
Du kommer inte att vinna tillbaka honom. Det vet du väl?
Det är inte min avsikt.
Jag önskar dig en behaglig resa.
Vad gör du här? Jag får inte lämna Hennes Höghet.
-Kom ihåg att vara försiktig. -Vad menar du?
Det finns faror överallt. Förstår du?
Vi är tungt bevakade i fullständig säkerhet.
Om nåt händer måste du sätta din egen säkerhet före Hennes Höghets.
-Ha det så bra i England. -England? Jag ska ju till Vichy.
-Jag beundrar henne. -Varför då?
Hon reser iväg trots att hon är opasslig.
Hon reser iväg för att bli bättre. Läser du inte tidningen?
Naturligtvis. Hon ska till Vichy. Så dumt av mig.
Jag är hedrad över att Hans Majestät valde att träffa mig.
Jag var rädd att jag hade förlorat hans gunst.
Du får nog anstränga dig mer om du vill förlora min gunst.
-Vet ni vem som dödade min far? -Inte än, men jag närmar mig.
Ert högra öga har återhämtat sig.
Det vänstra visar fortfarande spår av giftet.
-Vad ser ni? -Sanningen.
Lönnmördaren har gripits, Ers Majestät.
Monsieur Gruaud, ni är en trollkarl.
Smaka på det! En perfekt blandning av styrka och elegans.
Min gode vän Montcourt!
Jag förvisade honom från hovet och ville aldrig mer se honom.
Nu tar jag honom i nåder i öppen famn.
Han är en strålande förebild för alla och bevis på att trohet lönar sig.
Bravo!
-Vad i helvete gör du här? -Det är mitt hem.
-Hur fick du kungens förlåtelse? -Jag tiggde om den.
Jag sa att ett liv utanför Versailles inte var värt att leva.
Och hur blir det med våra övriga aktiviteter?
Det ska vi diskutera i enrum.
Nu får du ursäkta mig. Jag ska hälsa på några gamla vänner.
Du har ett val. Förnuft eller våld.
Låt oss börja med förnuftet.
-Vad heter du? -Det har jag glömt.
På vems order försökte du döda henne?
Du kommer inte att tro det, men jag minns inte det heller.
Du är för gammal för det här och alldeles för gentlemannalik.
Ja?
Monsieur Marchal, Ers Majestät.
God kväll, Ers Majestät.
Om du inte har lagt märke till det så är jag Frankrikes kung.
Vi har uppdagat en konspiration ägnad åt att förgöra mig och min gärning.
Min brors hustru blev nästan mördad av en av dina poliser.
Vilhelm av Oranien är i detta nu ute efter att förgöra mig.
Alltmedan du - min säkerhetschef, som ansvarar för mitt liv - var i Paris.
Jag hoppas att du hade trevligt.
-Jag var inte i Paris, Ers Majestät. -Det är vad jag har fått höra.
Det är mitt fel, Ers Majestät.
Jag utsattes för ett mordförsök. Den ansvariga fick inte veta var jag var.
-Vem var det? -Jag har inga säkra bevis än...
...så jag ber om Ers Majestäts överseende tills utredningen är klar.
-Hon kanske inte kommer tillbaka. -Det är klart att hon gör.
Det säger du bara för att motsatsen vore att medge nederlaget.
Hon kommer att återvända. Det vet jag.
Har du nån aning om vad det är för ställe du skapar?
Du kommer nog att berätta det.
Ditt drömpalats blir en fristad för konspirationer, svek, fördärv...
...otrohet och osedlighet.
-Glömde jag nåt? -Det är därför jag är här.
Du är arg för att jag har skickat din hustru till England.
Hon har ett mål i livet. Det har inte du, men nu ska du få det.
-Ett jobb? -Ja.
Det handlar inte om att följa efter dig och säga ja till allt?
Förlåt. Det där var barnsligt av mig.
-Vad hade du i åtanke? -Etikett.
Etikett?
Jag vill kuva adelsmännen.
De konspirerar mot mig och beter sig som om det här var deras hem.
De vet inte hur man tilltalar kungafamiljen eller varandra-
-hur man äter middag och hur man för sig i Versailles.
Alla här ska veta sin plats och ställning.
Varje minut ska vara strukturerad.
Från och med nu måste alla foga sig efter samma regler.
-Inklusive kungen? -I synnerhet kungen.
Vem är bättre på att kontrollera kungen än hans egen bror?
Ja? Monsieur Marchal.
-Jag var orolig för dig. -Samma här.
Jag skulle hämta vatten, men så var du borta.
Jag har letat efter dig i två dagar.
Jag var sinnesförvirrad. Jag visste inte var jag var eller sysslade med.
Som tur är hittade nån mig och tog mig till en läkare.
Vad bra!
Jag trodde att jag hade blivit förgiftad.
Du hade rätt. Det var fasanen.
Jag åt också av den och mådde inte så bra.
Sen åkte jag till Paris i kungens ärende. Nu är jag tillbaka.
Tänker du på nåt?
Ja, det gör jag faktiskt. Jag...
-Känn dig fri att tala. -Det var inget. Jag tar det sen.
-Du stannar väl? -Nej, men tack ändå.
-Jag kom för att hämta mina byxor. -Naturligtvis.
-Jag tvättade dem. -Det var omtänksamt av dig.
Jag är väldigt glad att du har återhämtat dig.
Jag önskar dig god natt.
God natt.
Allt brukade vara så tydligt. Håller du inte med?
Vi visste vilka vi var, vad vi ville, vart vi var på väg.
Vi visste vilka som var våra fiender och vänner, men nu...
-Finns det ingen återvändo? -Nej, stigen är för trång för det.
Varje fattat beslut är ett steg framåt och kan inte ångras.
Vad fruktar ni mest?
-Att bli ensam. -Ni kommer aldrig att bli ensam.
-Så säger en sann vän. -Jag gör så gott jag kan.
-För saker och folk vi har lämnat. -Och för en ljusare framtid.
Text: Joakim Sandström www.sdimedia.com